TIDLIGERE PÅ AMERICAN GODS
Beklager, men din kone døde i dag tidlig.
Ikke se på meg sånn. Som om du er en bortkommen valp.
Pokker, Shadow. Har ingen fortalt deg?
Lykkemynten min.
Tror du på livet etter døden?
Når man dør, råtner man.
Jeg elsker deg, Puppy.
Det blir ikke alltid mynt.
Det hadde vært en hard reise østover over landbroen fra Sibir.
Iskaldt og mørkt, og det hadde kostet sin pris.
Etter hennes folks skikk...
Sa Atsula babyens navn...
Aputi.
For siste gang.
Datteren hennes ville aldri se det nye landet de reiste til.
De reiste ikke alene. Guden deres kom med dem.
Nunyunnini.
Men da de nådde det nye landet...
Fant de ikke den lovede maten.
Atsula kommuniserte med Nunyunnini...
For barrierene var tynnere da, mellom folket og deres guder.
Og Nunyunnini snakket.
Og han viste henne hva hun skulle gjøre, –
–slik han en gang hadde vist hennes bestemor, og bestemorens bestemor.
Nunyunnini elsket sitt folk, slik de elsket ham.
Så det smertet ham å fortelle henne at flukten fra den kalde sulten–
–ville ha en forferdelig pris
Gudene er store.
Men menneskene er større.
For i deres hjerte blir gudene født...
Og det er til deres hjerte de kommer tilbake.
Guder lever og guder dør.
Og med tid og stunder...
Var Nunyunnini fullstendig...
Glemt.
Hei, Puppy.
Hei, kjære.
–Hva faen gjør du her? –Jeg er kald, Puppy.
Jeg bare sjekket om du var ekte.
Jeg er ekte.
Kom og sett deg hos meg.
Vi har noen ting vi må diskutere.
Du og Robbie?
Ja. Ja, det stemmer.
Det er også mirakelet av at jeg sitter her etter døden.
Det er også en ganske betydelig ting å diskutere.
Og å sette pris på. Jeg tror kanskje vi bør ta et øyeblikk og gjøre det.
Nei, nei. Står du opp fra de døde?
Det passer inn med alt som har skjedd etter at jeg forlot fengselet.
Så ikke tro at noe du skal si eller gjøre, inkludert å dø, –
–vil distrahere meg fra dette temaet.
Vil du vite om meg og Robbie? Hvor detaljert?
Alt, eller sånn generelt?
Du kan begynne å fortelle meg, så sier jeg ifra når du skal stoppe.
Jeg løy ikke da jeg sa at jeg kunne vente på deg da jeg sa det.
Jeg visste at det hadde potensialet til å bli løgn.
Men jeg håpet på et hendelsesforløp som ikke ville resultere i en løgn.
Du var i fengsel, Shadow.
–Hvor lenge ventet du? –13 måneder. Bakerens dusin.
Hvorfor måtte du knulle Robbie?
Vel, jeg skulle ikke gjøre det, –
–og så skulle jeg gjøre det, og så skulle jeg ikke gjøre det.
Og så føltes det bra ikke å ha gjort det, og så...
Døde katten...
Og... Robbie kom over. Og du vet...
Vin.
Du vet hva de sier om sorg. Ved siden av hver kirkegård er det et motell.
Da vi gjorde det, hadde vi allerede gjort det, og det var ingen vei tilbake.
–Skulle du forlate meg for ham? –For Robbie?
Ærlig talt. Hvorfor skulle jeg gjøre det?
Du er min Puppy. Jeg elsker deg.
Jeg...
Så...
Hva skjedde? Natten du ble drept. Hva skjedde?
Vi kjørte, og han var lei seg.
Og så bestemte jeg meg for å gi ham et farvelsug.
En siste gang med følelse.
–Så jeg åpnet buksesmekken hans. –Stor tabbe.
Ja, du sier ikke det.
Han svingte, og det var et stort smell, –
–og verden begynte å rulle og snurre, og jeg tenkte:
"Faen. Jeg skal dø."
Egentlig ga jeg litt blaffen.
Jeg var ikke redd. Det husker jeg.
Og så var jeg... et sted.
Og så var jeg i en boks.
Puppy, tror du jeg kan få en sigarett?
Det kan roe nervene mine.
Kanskje dine også.
–Laura? –Jeg er her, Puppy.
Jeg tenkte det var fint om jeg var varm å ta på.
Hvis du vurderte å berøre meg.
Eller kysse meg. Jeg vil ikke at du kysser kalde lepper.
Hva er det?
Folk som dør, pleier å bli liggende i graven.
Sikker, Puppy? Jeg trodde også det, men nå vet jeg ikke helt.
Kanskje.
Ja, hva er det? Ro deg ned.
Hva?
Smaker ingenting.
Dette gjør ingenting, med nervene eller annet.
Vil du sette den på fingeren min?
Da jeg ringte deg siste gang...
Følte jeg at jeg aldri ville se deg igjen.
Jeg tror jeg visste at du skulle dø.
Jeg hadde en følelse i magen om at noe var galt.
Det er en stor storm som ruller over landet nå, og ingenting føles greit.
Dette føles greit.
Du og jeg...
Det kan det bli.
Det er enkelte ting i ekteskapet vi må jobbe med.
Som at du er død?
Jeg smakte det. Jeg følte det.
Jeg bare... Jeg følte noe.
Det føltes som... å være levende.
Føles jeg levende?
–Ja. –Bra.
Du vet...
Jeg vet egentlig ikke så mye mer nå enn da jeg var i live.
Og det jeg vet nå som jeg ikke gjorde da, kan jeg ikke sette ord på.
Men jeg vet at jeg elsker deg.
Jeg måtte dø for å vite hvor mye, men...
Jeg gjør virkelig det.
Du har havnet oppi noen virkelig rare greier, Shadow.
Jeg holder øye med deg.
–Takk for presangen min, forresten. –Hvilken presang?
Mynten min.
–Det er en som leter etter den mynten. –De kan ikke få den. Den er min nå.
Er du fremdeles min Puppy?
Nei, det er jeg ikke.
Fortsatt våken?
–Jeg tror det. –Ja, jeg også. Får ikke sove.
Nylige hendelser har konspirert mot oss begge, –
–og jeg trenger en drink.
Jeg vil bare legge meg. Legge dagen bak meg.
Kom igjen. Én drink. Det er løgn. Fem-seks drinker.
–Det passer ikke nå. –Shadow.
Du må ha spørsmål, og hvis ikke burde du ha det.
Hva er den lukten? Kattepiss og ovnsrens?
Ja, jeg har spørsmål. Jeg lager en liste. En lang liste.
Men akkurat nå må jeg bare fordøye det jeg har sett.
Jeg ser at du har sett noe.
–Opp med hendene. Nå. –Hendene mine er her, ma'am.
Det tok ikke lang tid. Tilsynsføreren din sier du har vært ute i seks dager.
–Hva gjelder dette? –Du er arrestert.
–Får jeg spørre for hva? –Bankran.
Faen.
Din lille søtnos.
–Hva? –Du har et imageproblem.
Tenk på merkevaren din. Hvordan du vil at verden skal se deg.
Hvordan du vil at Mr. World skal se deg.
Du blir bedt om å stille noen spørsmål, og henger en svart mann fra et tre.
Du har sending og strømledning, men kretsen din er død.
Han kødda med meg. Jeg sa han ikke skulle kødde med meg.
Ta en titt på deg selv, banket opp feil fyr.
Du er en god gutt, bare ikke flink med folk du ikke kjenner.
Be om unnskyldning.
Vennligst overbring mine oppriktige unnskyldninger til Mr. World.
Mr. World vil ikke ha din unnskyldning.
Men han vil gjerne gi unnskyldningen din videre til Wednesday–
–og hans mann Shadow Moon.
Kødder du med meg?
Mr. World forventer at unnskyldningen din er like autentisk–
–som om du unnskyldte deg til ham direkte.
Han lar den gamle jævelen slippe unna.
Det er en terror i å vite hva Mr. World driver med.
Wednesday ble kvelt. Gnisten ulmet.
Og så kom du og slukket brannen med bensin.
Wednesday samler monstre. Faens Pokémon. Han rekrutterer.
Martyrdom er et populært rekrutteringsverktøy.
Nå må vi ta lunten ut av jævelen–
–før hele greia eksploderer i ansiktet vårt. Be om unnskyldning.
Du er gal hvis du tror han gir slipp på det han holder fast ved–
–pga. en liten unnskyldning fra meg.
Det er faen meg en enorm vrangforestilling.
Massevrangforestillinger er like gamle som jeg er.
Jeg var der da marsboerne invaderte i 1938.
For en panikk. Kraftig panikk.
Stjernemenn venter i himmelen. De trodde det var sant, og det var det.
–Ikke alle trodde. –Ikke alle måtte. Bare nok.
Det er alt Mr. Wednesday trenger. Akkurat nok.
Kanskje bare én.
Sjefen din har visst ingen ID, ikke noe rulleblad eller engang et navn.
Du har alt, Mr. Moon. Spesielt rulleblad.
–Advokat. –Hørte ikke?
Du lurer nok på hvordan to politifolk ute på landet–
–fant deg på det motellet.
For en forbrytelse begått to delstatsgrenser unna.
Det er en god historie. Bare spør.
Advokat, vær så snill.
Jeg trodde du skulle si noe annet.
–Så denne Moon ranet deg? –Han stjal meg.
Fra Aged Oaks aldershjem, der du bor?
Oaks? Ja...
Nei, nei, nei. Det er ikke noe sand der. Jeg bor på en strand.
Vi liker å fiske, jeg og guttene.
Kona hater det. Hun elsker fisk. Elsker vin. Hater å fiske.
La oss begynne med navnet ditt.
Fru Liv er et stykke i blomst
Døden lurer overalt
Hun er leieboeren i rommet Han er bøllen i trappen
Jeg skjønner. Du har vært løslatt en uke.
Du møter en gammel svindler.
Fyren tilbyr deg jobb, en sjanse til å lære.
Men jeg tror denne sjefen din terget noen svære bombefly.
Og enten du skjønner det eller ikke, blir du truffet av splintene.
Advokat.
–Hva gjorde du i Chicago? –Du ville ikke trodd på meg.
–Prøv meg. –Chicago.
–Bare ærlige svar. –Hvis du klarer det.
Sverger ved Gud.
Jeg rekrutterte en sliten, men likevel viktig, dødsgud–
–til en krig mot de nye gudene, som med rette frykter ham–
–like mye som de burde frykte meg, men ikke gjør det... ennå.
Du er ikke dum. Kanskje til og med intelligent.
Det respekterer jeg.
I alle andre tilfeller ville du gjort det erfaring skulle tilsi.
Og grunnen til at jeg håper du bryter ut fra det vanlige manuset, –
–er at jeg har en sterk mistanke om at dette ikke er gjennomsnittlig sak.
Så ta et øyeblikk og vurder å svare på mitt neste spørsmål–
–før du sier hva du skal si. Greit?
–Har sjefen din fiender? –Advokat.
Jeg spør fordi noen anonyme tips–
–la deg rett i fanget vårt. Ferdig pakket inn med sløyfe.
Men ikke "Jeg så en som så ut som fyren på America's Most Wanted"–
– "på Carl's Jr. drive-thru". Dette var... annerledes.
Jeg fikk en faks.
På en maskin som ikke har vært på siden... faksmaskinens dager.
Og denne faksen ga oss din nøyaktige plassering, –
–GPS-koordinater, modell, kjørelengde, selv VIN-nummer på Cadillacen din.
Jeg får anerkjennelse hvis vi tar dere to for bankranet, –
–men det er ikke like stort eller interessant som disse detaljene antyder.
Hjelper du meg med å pakke ut dem, hjelper jeg deg ut herfra.
–Du har min oppmerksomhet. –Han leprechaunen...
Han har vært imot dette fra begynnelsen av.
Men ulempen hans er at han er en jævla idiot.
Nancy kommer inn i alt dette–
–som en av de fordrevne, –
–som jeg vanligvis ville tatt med en klype salt, men jeg må innrømme...
Etter å ha sett svimerkene som tauet etterlot rundt min venns nakke...
Så tenk deg: To politifolk fra landsbygda midt i kalkunjakten, –
–og selskapet som fant Osama, legger to anonyme svindlere i fanget vårt.
Dere to har veldig ekstravagante fiender.
Advokat?
Hva er spørsmålet?
Du gjorde meg nysgjerrig. Jeg vil gjerne vite hva du vet.
Jeg tror ikke du gjør det.
Jeg er stor pike. Jeg gjør mine egne feil.
–Tilbyr du meg noe? –Kanskje.
–Jeg vil gå ut herfra. Snart. –Har du et sted å være?
Fengselsetaten sier at din kone døde nettopp.
Statsadvokaten kan overtales til å anse det som formildende omstendigheter.
Å miste en kone.
Det må være komplisert.
Du er kona.
Den døde kona.
Gi meg mynten min, døde kone.
Du mener mynten min.
De døde kan ikke eie ting. Derfor laget Gud testamenter.
Ditt inneholder neppe min lykkemynt.
Min lykkemynt, Ginger Minge. Min mann ga meg den mynten.
Pokker ta hans mørke øyne. Ga den bort, for faen.
Den var ikke hans til å gi bort! Jeg ga ham feil mynt.
Skulle ikke vært den mynten. Den er for kongelige.
Til kongen av USA, ikke en kødd som din udugelige ektemann.
Bare gi meg mynten min!
–Nei. –Du vil aldri se meg igjen da.
Jeg sverger ved Bran. Jeg sverger ved årene jeg tilbrakte i de jævla trærne.
Gi meg mynten min, fitte!
Jeg skal stille deg noen spørsmål, og jeg vil at du svarer ærlig.
Men hvis jeg føler at du ikke er ærlig, sparker jeg deg i nøttene.
Sist jeg sparket en fyr i nøttene, stoppet jeg ikke før jeg nådde halsen hans.
–Hvordan kjenner du mannen min? –Jeg fikk beskjed om å slåss med ham.
–Han ville se hva han var laget av. –Hvem?
–Bruk ordene dine. –Grimnir! Fyren han kaller Wednesday.
Han er en gud.
–Du tror ikke på meg? –Nei, nei. Bare fordøyer det.
–Hva mer ba Gud deg gjøre? –Du burde ikke stole på ham.
–Grimnir. –Wednesday.
Mannen din stoler på ham, og det burde han ikke.
Bare gi meg mynten min tilbake.
Det er mer hvor den kom fra.
Jeg gir deg en annen.
Like fin.
Helvete heller. Jeg gir deg dritmange.
–Like fine? –Like fine.
Føles ikke som de myntene gjøre den jobben som min gjør.
Du kan ikke ta den, hva? Jeg må gi deg den frivillig, ikke sant?
Stemmer.
Da er du rævkjørt. Jeg kommer ikke til å gi den til deg.
Jeg tror ikke du kommer til å få mynten din tilbake.
Aldri, aldri.
Aldri.
Ikke aldri.
Kjøttet faller av deg før eller senere, døde kone.
Før, hvis du fortsetter å dyppe det i varmt vann.
Alt bindevevet som holder deg sammen, smelter.
På en varm, fuktig sommerdag kommer du til å koke i den fuktige varmen.
Og du kommer til å falle av benet.
Når du gjør det, strekker jeg meg opp under de ribbeina...
...og så plukker jeg mynten ut av deg som et bær.
Opp med hendene!
Hun er ikke død! Hun er ikke død. Bare se.
Din drittsekk.
Du er en jævla drittsekk, døde kone!
Du er en drittsekk, døde kone!
Han er lojal.
Så dere kan snakke om hva det er dere må snakke om.
–Jeg vil høre det. –Jeg har ingenting å snakke om.
Noe å snakke om nå?
Sett i gang.
Hva driver du med?
Kommer vi ikke ut herfra snart, bærer de ut et par lik.
Disse bildene er en bestemt guds overblikk over verden.
–Hvordan klarte du det? –Ser du den lille edderkoppen?
En venn av meg.
Politidamen hadde rett, hva? Noen store er ute etter deg.
Du er redd.
Trodde ikke du var redd for noe.
Hvem er du?
Hvem er ute etter deg?
Hvem da?
Hvem?!
Noen du ikke vil la se ansiktet ditt før du er klar for å bli sett.
"I Love Lucy?"
Hvordan i helvete kan du sveve?
Gratulerer med dagen, hr. president.
Nei, nei, nei. Du var på TV.
–Du var i svart-hvitt. –Fargerik som historien jeg forteller.
Denne er filmet i strålende Technicolor.
Pinup-jente i farger, fra filmelegende til drap.
Ikke tro hva de sier om en utilsiktet overdose.
Det siste jeg så fra gulvet av Brentwood-bungalowen min, –
–var en CIA-agent som stakk en nål i øyeeplet mitt–
–så jeg ikke skulle fortelle uønskede Kennedy-historier.
Er det ikke deilig?
–Vi har ikke noe med deg å gjøre. –Ikke for øyeblikket. Vi vil endre på det.
Det er like lett å bli forelsket med en rik mann som en fattig mann.
Nei. Dette er ikke ekte. Dette er virkeligheten som omprogrammeres.
Mr. Wednesday.
På høy tid.
Jeg må begynne med en unnskyldning. Jeg har vært slapp.
Jeg burde ha kontaktet deg for lenge siden.
Men for å være ærlig så jeg deg ikke.
Ikke tydelig, ikke som her nå i egen person.
Du er enorm. Det er en glede å møte deg.
–Har vi møttes? –Ikke snakk med ham. Ikke si et ord.
–Ikke fortell ham noe. –Det trenger du ikke.
Jeg kjenner deg allerede.
–Nei, det gjør du ikke. –Jo da.
Du er en person. Jeg kjenner folk.
Alt om dem alle. Du har et navn: Shadow Moon.
Du har en blodtype og et tilbakevennende mareritt:
B-positiv og en frukthage av knokler.
Du foretrekker sveitserost, og hater at taggene på to gafler rører hverandre.
Og dette er ansiktet ditt når du onanerer.
Det samme som moren din, som hadde 86 sexpartnere i løpet av livet.
Alt som skjer, blir spilt inn og lagret og husket...
Livets bok.
Akkurat. Ja, ja, ja, ja.
Sutrer han fortsatt?
Beklager.
At jeg lynsjet deg.
Jeg hengte en mørkhudet mann. Det var veldig upassende.
Rasemessig sett er USA veldig merkelig og anspent.
Jeg vil ikke nøre oppunder det hatet.
Vil du slå ham litt? Slå ut fortennene hans?
Nei.
Fint vi kan legge dette bak oss.
Som en renessansepave absolverer jeg deg. Du kan sitte.
Du har noe å si til ham.
Teknologien utvikler seg. Vi er alle i utvikling. Det ville vært en ære, sir, –
–å utvikle seg med deg. Jeg kan hjelpe deg.
Jeg vil hjelpe deg med å påvirke meninger, adferd og tro som aldri før.
Vi vil hjelpe deg med å finne ditt publikum.
Ser du? Vi er ikke her for å slåss.
–Så du tilbyr våpenhvile? –Det antyder at vi var i krig.
Du har kanskje vært det, men ikke jeg. Nei, ikke en våpenhvile.
–En... –En fusjon.
Ja.
–En fusjon. –Som champagne og potetgull.
Har du dyppet potetgull i champagne?
Det er skikkelig sprøtt. Vil du ikke ha en oppgradering?
En flunkende ny sitronduftende deg?
Jeg er en fin meg. Jeg blir bare bedre for hvert år.
Selvfølgelig er du det, og det er den deg–
–som fortjener å bli innlemmet.
–Alle i verden får sin plass. –Med deg?
–Derfor de kaller meg Mr. World. –Og hvis de ikke sier ja?
Jeg skjønner. Det gjør jeg.
Du er en individualist. Røff individualist.
Det virker bare ikke lenger.
Merkevarer. En nyttig heuristikk.
Men til slutt blir alle systemer flettet sammen.
Ett enkelt produkt produsert av ett enkelt selskap–
–for ett enkelt globalt marked.
Sterk, medium eller chunky. De får selvsagt et valg.
Selvfølgelig!
Men de kjøper salsa.
Vis ham.
ODIN kontrollsatellitt.
Som skal skytes opp over Nord-Korea neste måned. Bare se for deg.
Lyn regner ned fra himmelen–
–i form av presisjonsstyrte missiler.
Kan du forestille deg det? 24,9 millioner mennesker.
De vil vite navnet ditt.
En ny image for merkevaren, og det er bare starten.
Ikke noe mer nasking, svindling, hånd-til-munn, grå hår.
Ingen flere moteller og veikroer.
Et sted i morgendagen, nåværende, varig.
Valhall på nytt. Høres ikke det flott ut?
En østers.
Inne i hver perle er det ett irriterende sandkorn. Det er meg.
Ellers ville ikke dere vært her.
Akkurat som en østers, prøver dere å dekke meg til med noe glatt–
–og skinnende, pent på et kjede, –
–men inni skallet vil den slimete greia bare ha ut den kløende tingen.
Dere sier fusjon. Jeg hører eksil.
Det er ikke vår skyld at de fant andre måter å bruke tiden på.
Det er alt dere gjør. Bruker tiden deres. Vi ga tilbake. Vi ga dem mening.
Gi det til dem igjen.
Drar du?
Med en god replikk. Den var god.
Han er her. Du har ham.
Du slipper ham løs. Du slipper ham alltid løs.
Jeg gir ham sjansen til å vurdere det.
Hvorfor det? Du har ham. Få et ja eller drep den rare kødden.
Denne mannen er eldre enn du noen gang blir.
Han har visdom og kunnskap som er annerledes–
–som du ville visst om du hadde hatt noe av det.
Denne mannen fortjener vår respekt.
Faen ta respekt.
Min gave til deg.
Vi skal fortelle denne historien, Shadow.
Du kan fortelle den på hvilken måte du vil.
Jeg er ikke din fiende.
Var dette ekte?
–Skjedde det? –Det skjer fortsatt.
Sentralen...
–Hva slags historie vil de fortelle her? –Hvilken de vil.
Noen kommer.
Sentralen. Dette er Cassius PD 6651. Radiosjekk.
–Spark den. –Sånn.
Faen!